Din episoadele anterioare... (Subtitle Revised by HchC)
Ce vreți de la mine ?! Lăsați-mi familia în pace !
Trebuie să mergi neapărat la un doctor.
Am ceva în creier.
Cred că sunt dispozitive de monitorizare.
- Tată ? - Nu sunt eu, Charlie.
M-a creat din imaginile din mintea ta.
De acum, vor veni după Charlie. Trebuie să pleci.
Charlie, o perioadă ne vom muta des.
Din cauza lui tata ?
- Ce-s astea ? - Tom Clarke.
Acel Tom Clarke care l-a distrus pe tata,
care a crezut că programul nostru este o minciună.
E într-un fel ironic, Jake.
Cel mai mare demistificator din țară
are un frate vitreg pe jumătate extraterestru.
Nu vrei să știi de ce și-a schimbat opinia ?
Te-ai culcat cu Eric Crawford, fiul lui Owen Crawford,
fiul omului care a distrus-o pe mama.
Cum ai putut face așa ceva ?!
Nu e tatăl său.
Ascunde cel mai mare secret din istoria Americii,
minte în mod regulat o țară întreagă.
Ce te face să crezi că nu te minte pe tine ?!
Credem că transportați dovada prăbușirii unei astronave,
în deșertul New Mexico, în anul 1947.
Ce fel de dovadă ?
Credem că ați recuperat cadavre pe care le transportați acum.
Veți fi reținuți pentru perturbarea unui transport al aviației militare.
Priviți !
Cât timp crezi că vei putea ascunde așa ceva ?
Episodul 6 CHARLIE ȘI LISA
AUTOSTRADA 93, estul statului Nevada 8 noiembrie 1980
Lăzile.
Urcați-i pe acești oameni în camioane.
- Executarea ! - Da, domnule.
- Urcați. - Să mergem.
Toată lumea, în camioane !
Mișcați-vă ! Pe aici !
Pe aici, vă rog.
Să mergem.
Așa e bine, mișcați-vă.
Ce vei face cu toți acești martori ?
Îi voi reține 72 de ore și îi voi convinge că au văzut o reclamă.
Nu te vor crede. Vor vorbi.
N-au decât.
Cu cât vorbesc mai mulți deodată, cu atât aduce mai mult a zgomot.
Au luat și cadavrele, nu-i așa ?
Ce vei face acum, când ți-au luat toate dovezile ?
N-ar fi trebuit să fie așa.
Cum ar fi putut fi altfel ?
Am pierdut totul.
Frumoasă treabă.
Cred că ne apropiasem prea mult.
De ce spui asta ?
Îți aduci aminte când ți-am spus că aveau un emițător organic ?
Cred că era unul dintre cadavre.
Nu ne-a trecut prin cap.
Sătea chiar în fața noastră, iar noi nu am observat.
Nu-și puteau permite să ne dăm seama, așa că...
au luat totul înapoi.
Până la ultima fărâmă.
Nu chiar totul.
"Mama îmi vorbea adesea despre cer..."
ELLSWORTH, Maine 15 noiembrie 1980
După cum era de așteptat, ne-au lăsat în întuneric.
Ce vom face în continuare ?
Toate dovezile și rezultatele cercetărilor noastre sunt pierdute.
Credeam că venisem cu argumente solide. "Domnule senator", am spus,
"motivul pentru care n-avem ce să vă arătăm"
"este că ne-a fost luat chiar de sub nas de o farfurie zburătoare".
Nu poți nega acest lucru.
"A apărut din senin"
Păcat că nu l-am putut găsi pe Charlie Keys.
Știi ce mă oftică cel mai tare ? Îți spun imediat.
Dacă am fi primit fonduri, aș fi putut realiza sistemul de detecție.
L-am fi putut localiza pe Keys după implantul din cap
și l-am fi putut găsi, pe el și pe alții, în maximum 24 de ore.
Ce vei face acum ?
Câțiva prieteni de la Yale se vor implica în biotehnologie.
Dar tu ?
Îi văd mereu rânjetul lui Tom Clarke
cînd spunea "Încă nu știți s-o pilotați, nu-i așa ?"
Ce vezi tu este cum te-a părăsit soră-sa.
Încă mai vreau să știu de ce Tom Clarke a început să creadă.
Ți-ai fi putut afla răspunsul, dar ai gândit numai cu "micul Eric".
"Ce zici, prietene, unde vrei să mergi ?" "Pe la Becky pe-acasă".
"S-a făcut" "Haide să-i arătăm extraterestrul".
"Bună idee. Cu siguranță, asta o s-o impresioneze."
În afara problemelor personale, totuși vreau să aflu răspunsul.
Vreau să știu de ce s-a schimbat.
LOS ALTOS, California 28 februarie 1981
Fiecare moment al vieții ne este hotărât înainte de a ne naște ?
Dacă este așa, suntem mai puțin responsabili pentru faptele noastre,
sau și responsabilitatea este hotărâtă dinainte ?
După ce lovești mingea, aștepți să vezi dacă iese afară,
sau începi să alergi și lași natura să-și urmeze cursul ?
Dacă mingea ar fi fost mai lungă cu doi-trei centimetri,
ar fi trecut de gard.
Am lovit-o prea târziu. Credeam că va cădea.
De asta îmi place baseball-ul, pentru că nu poți face presupuneri.
Credeam că-ți place pentru că este foarte dificil
și dă naștere la statistici fără rost pe care le poți memora.
Da, și de asta.
Ai pățit ceva ?
N-am nimic.
Mai bine mergem acasă.
A fost al bunicii tale.
Te iubesc, draga mea.
În fiecare zi și de două ori mai mult duminica.
Rămâi cu el. Mă duc să sun la Urgență.
E minunat.
Ca și tine.
El va ști acest lucru.
Cine ?
Bărbatul cu care te vei întâlni într-o zi.
Se va uita o dată la tine...
Și va ști că nu mai există altcineva pe lume.
BAKERSFIELD, California 1 martie 1981
#. I gave you my time #.
#. Why you wanna... #.
Îmi pare rău că am stat atât de mult.
Charlie ?
N-ai voie să pleci așa. Credeam că...
Ce s-a întâmplat ?
Unde-ai fost, dragul meu ? Unde ai plecat ?
Oh, Charlie.
LOS ALTOS, California 17 martie 1981
Slăbea văzând cu ochii de când a murit bunica ta.
L-am tot trimis să vadă un doctor, dar...
N-a vrut.
Era... resemnat.
Probabil că știa ce i se întâmplă.
Exact așa ar fi spus și el.
La naiba !
La naiba, Danny !
Hei, Danny !
Danny !
Carol, ce s-a întâmplat ?
Mi-a murit soțul, asta s-a întâmplat.
Soțul meu e mort, și ți-aș fi recunoscătoare dacă n-ai mai face zgomot.
Îmi pare rău.
Dacă vă pot ajuta cu ceva...
CINCI ANI MAI TÂRZIU
LICEUL MORRISON, Los Altos, California 13 februarie 1986
Se spune că atunci când creștem,
dăm cu piciorul la tot ce ni s-a spus, ne revoltăm împotriva lumii
în care părinții s-au străduit atât de mult să ne aducă,
și că a lovi în constrângeri face parte din procesul de creștere.
Dar eu cred că nu de asta ne revoltăm.
Ne revoltăm atunci când ne dăm seama că părinții
nu știu despre lume mai multe decât noi,
și nu cunosc toate răspunsurile.
Ne revoltăm când ne dăm seama că ne-au mințit tot timpul
și că nu există nici un Moș Crăciun.
Îți place formația Husker Du ?
Cred că Bob Mould este cel mai profund om.
I-am văzut anul trecut, în Sacramento.
A fost grozav.
Eu sunt Nina Toth.
- Eu sunt Lisa. - Ce mai faci ?
Cum a fost prima ta zi ?
Brutală ?
Locul ăsta e deosebit de dur, așa că îți fac o propunere.
Vrei să fim prietene ?
Pentru toată viața.
Lisa !
Iar acela e tatăl meu vitreg.
- Serios ? - Da.
Mama e la Berkeley, participă la un curs de alimentație alternativă.
Grozav.
Am rămas numai eu cu Danny.
Trebuie să plec.
Bine. Nu uita să mă suni.
- În ordine. - Bine.
- Pa. - Pa.
Gândiți-vă cât de repede ar dispărea conflictele din lume
dacă ne-am confrunta cu o invazie străină,
venită din afara acestei lumi.
Cu toate astea, vă întreb...
Ce ar putea fi mai străin decât...
Să vezi ce va fi când va avea formația ei.
Așa.
Lisa !
E gata masa.
Lisa, vino. E gata masa.
Cartofi...
Lise ?
Lisa ?
Sunt aici.
Oh. Îmi cer scuze.
E ceva în neregulă ?
În buzunarul hainei am un număr de telefon. Vrei să mi-l aduci ?
Imediat.
Numărul 1...
Și numărul 2.
Ar trebui să-ți ajungă.
D-le Holding, ai șampanie ?
Am niște Pepsi.
- Pepsi va fi suficient. - Foarte bine.
Să nu te aștepți să-ți servesc discursul cu "azi ai devenit femeie".
Te rog, nu.
Mă bucur că m-ai sunat.
Eu mă bucur că ai venit.
Doamnelor, vă rog.
Mulțumesc.
- Poftim. - Mulțumesc
Lisa...
Astăzi ai devenit femeie.
- Bine zis ! - Noroc.
Tu ești prima persoană pe care o cunosc și care trăiește într-o rulotă.
Tatăl meu vitreg este muzician,
patroana barului la care cânta îi datora niște bani,
și până la urmă ne-am ales cu rulota.
Nu-ți cere scuze.
Seamănă foarte mult cu serialul Rockford Files.
Știu, sunt dependentă de televizor.
Nina, mulțumesc din nou.
Mi-a făcut plăcere să te întâlnesc.
Nu-i nici o problemă.
Data viitoare când Lisa are nevoie de ceva de la magazin,
sună-mă și îți indic raftul potrivit.
Ne vedem la școală.
Sigur nu vrei să te conduc ?
Vine mama să mă ia.
Deci...
Cred că de acum vei pleca de acasă să-ți trăiești viața, nu ?
Mamai tale i-ar părea rău dacă ar pierde aceste momente.
Ai devenit foarte bună la tobe.
Mulțumesc.
Danny, aș vrea să-l scot pe Watson la plimbare.
Voi lăsa ușa deschisă.
Mulțumesc.
Vino.
Haide.
Watson, vino.
Watson !
Watson, ce s-a întâmplat ?
Watson !
Lisa...
Astăzi ai devenit femeie.
NEW YORK 15 februarie 1986
- Bună. - Bună.
De ce crezi că extratereștrii și-au luat toate rămășițele înapoi ?
Ce te face să crezi că le-au luat pe toate ?
- Lectură plăcută. - Mulțumesc.
Am auzit că a fost un adevărat spectacol.
Oh, d...
Ce vrei ?
Am constatat că am foarte mult timp liber.
Să vezi și să nu crezi.
Ce mai face Becky ?
Dacă dorești o conversație liniștită
care să nu se încheie cu mine sărind peste masă și băgându-ți un pumn în gură,
atunci ar fi bine să eviți acest subiect !
Nu mai suntem dușmani, Tom. Luptăm de aceeași parte.
Acum sunt numai o persoană particulară.
Au avut grijă "prietenii" noștri, când ne-au luat toate dovezile.
Ce vrei ?
Te-ai transformat instantaneu din sceptic în adept.
Asta s-a întâmplat cu mult timp înainte de aparițiile din deșertul Mojave.
Vreau să știu de ce.
Poate că am văzut lumina călăuzitoare.
Ce știi și nu vrei să spui ?
Salut-o pe Becky din partea mea. Spune-i că mi-e dor de ea.
LOS ALTOS, California 16 februarie 1986
Deci, s-au întâmplat multe pe aici cât am fost plecată.
Îmi pare rău că nu am fost aici.
Mă simt bine.
Unchiul Tom are multe idei trăsnite.
Sper că nu începi și tu ?
Și ce dacă e așa ?
Vii dintr-o familie deosebită. Tatăl tău a avut o minte strălucitoare.
Înțelegea lucrurile numai uitându-se la ele. La fel și cu oamenii.
Vedea unele lucruri invizibile altora.
Se întâmplau cu el unele lucruri stranii...
De fapt, el însuși era straniu.
Draga mea, te-ai schimbat pentru că te maturizezi.
Nu ai fost răpită de nici o astronavă.
Ai fost "răpită" de responsabilitățile unui adult.
Din cele două, aș zice că ultima este de departe cea mai dificilă variantă.
Pentru Austin, Texas, vă rog.
Da, numărul lui Tom Clarke.
Vă mulțumesc.
APARIȚIILE DIN DEȘERTUL MOJAVE de Tom Clarke
CUM A ÎNCERCAT GUVERNUL SĂ ASCUNDĂ CEL MAI APROPIAT CONTACT DIN ISTORIE
ȘASE ANI MAI TÂRZIU
MINISTERUL ȘTIINȚEI ȘI TEHNOLOGIEI Washington D.C., 15 august 1992
- Cum e la Pasadena ? - Ai văzut un genom, le-ai văzut pe toate.
Ce mai face Julie ? Încă nu ați divorțat ?
Mary a reușit să intre la Yale ?
Mulțumesc pentru scrisoarea trimisă.
Ți-am spus, sunt foarte iubit acolo.
Am regizat un spectacol, în ultimul an de facultate, am câștigat câteva premii.
I-am dat lui Harry Hamlin primul său rol.
Ce naiba ai mai făcut, omule ?
Bine.
Foarte bine.
Despre ce este vorba acum ?
Au promis că ne vor spune când ajungem acolo.
Probabil e o anchetă care vrea să afle cum am pierdut farfuria zburătoare.
După 12 ani, cred că e o problemă mai la ordinea zilei.
Aici Centrul de Control.
Recepție ?
Argonaut 1, răspunde.
La dracu, băieți, unde sunteți ?
Centrul de Control, aici Argonaut 1.
Ce se petrece acolo sus, Argonaut ?
Ce vrei să spui, Houston ?
Ați tăcut timp de 2 ore și 20 de minute.
Houston, ultima noastră transmisiune a fost acum 4 minute.
Ne aflam la coordonatele...
Oh, Dumnezeule !
Acum trei săptămâni, am trimis în spațiu o misiune cu oameni la bord.
Lansarea nu a fost anunțată.
Scopul acestei misiuni a fost
de a pune pe orbită anumite echipamente "sensibile".
Ce fel de echipamente ?
Vă amințtiți de un program al președintelui Reagan,
Inițiativa Strategică Defensivă ?
Da. "Războiul Stelelor".
După cum probabil vă amintiți, au existat unele întrebări
despre fezabilitatea acestui proiect.
Înainte ca președintele Bush să reconsidere proiectul,
trebuie să știm dacă va funcționa.
Ce ați trimis sus ? Un reactor nuclear ?
Una din problemele demarării proiectului a fost necesitatea
de a găsi o sursă de energie compactă
suficient de puternică pentru a alimenta armele clasice și pe cele energetice.
Ai reușit !
Ai pus acest reactor pe orbită, nu-i așa ?
Încărcătura noastră a fost ultrasecretă.
Capsula spațială se afla pe orbită de 14 ore.
Mai avea 2 ore până să ajungă la poziția stabilită pentru a-și lansa încărcătura.
Astronauții au întrerupt transmisia timp de aproape 2 ore și jumătate.
Pur și simplu au dispărut. Nici un semn de viață.
Apoi s-au auzit din nou, limpede și puternic.
Nu știau unde fuseseră în tot acest timp.
Ce s-a întâmplat cu încărcătura ?
A dispărut.
Cred că nu le-a plăcut ca un reactor care să se amestece în treburile lor.
Ne pierdem timpul degeaba.
Persoanele din această încăpere
reprezintă cheltuieli cu apărarea în valoare de 286 miliarde $ pe an.
Avem nevoie de ajutorul vostru, domnilor.
Lăsați jocurile și spuneți-ne ce știți
despre cine este acolo sus și ce vrea de la noi.
Presupun că ați văzut filmul E.T.
Nu sunt nici pe departe atât de amabili.
Ne-am întors în joc !
Cred că nu înțelegi ce lucru important s-a întâmplat.
Suntem reabilitați și finanțați integral pentru toată durata mandatului lui Bush.
Probabil că și după aceea !
Te deranjează dacă vei lucra fără mine ?
Eu mă ocup în continuare de pista Tom Clarke.
Primește încontinuu telefoane de la cineva din Los Altos, California.
Numărul este înregistrat pe numele Danny Holding.
Cred că voi da o raită pe acolo.
O vreme, am crezut că joci la cacealma, că îmi ascunzi ceva important,
dar ești pe urmele acestui Tom Clarke de 12 ani,
și n-ai putut face mai mult decât să-i urmărești factura telefonică ?
Uită-l pe Tom Clarke.
Am studiat și alte direcții, dar toate au dus la el.
Familia Clarke este importantă. Ei reprezintă cheia misterului.
E vorba de tatăl tău, nu-i așa ? Vrei să termini ce a început el.
Ce vrei să demonstrezi ?
Mai bine l-ai căuta pe Charlie Keys.
MILWAUKEE, Wisconsin 28 august 1992
Nu intri ?
Mi-am luat rămas-bun de la tatăl tău cu 13 ani în urmă.
Trebuie să intri de unul singur.
Tată ?
Nu sunt eu. M-a creat din imaginile din mintea ta.
Minte.
Ce vreți de la mine ?!
Lăsați-mi familia în pace !
Tată.
Vor veni după tine !
LOS ALTOS, California 1 septembrie 1992
Am trăit aici cu toții în ultimii șapte ani.
Ce înseamnă "cu toții" ?
Eu, soția și fiica mea.
Stați în chirie, sau sunteți proprietari ?
Cine ar închiria o rulotă ?
Vă interesează asemenea lucruri ?
E cartea fiicei mele. De fapt, e fiica mea vitregă.
Această precizare este importantă ?
Desigur. Orice detaliu este important.
Este fiica dvs. vitregă ?
Da, provine din prima căsătorie a soției mele.
A fost măritată cu fratele autorului acestei cărți, Tom Clarke.
Numele soțului era...
- Jack. - Jack.
Jack. Tatăl Lisei.
Îi spunem Jack, dar soția mea îi mai spune Jacob.
Asemenea întrebări fac parte din recensământ ?
Este o completare, d-le Holding. Nu strică nimănui o completare.
Uite-o, a sosit.
Aceasta este fiica mea, Lisa. El e d-l...
Jones.
D-l Jones de la Biroul Recensămintelor.
Mă bucur să te întâlnesc.
Dețineți animale ?
Haide, răspunde. Răspunde !
Tom Clarke.
Unchiule Tom, sunt Lisa.
Lisa !
Aici a apărut un om.
Am o presimțire rea despre el.
Ai spus să-mi ascult instinctul, pentru că l-am moștenit de la tata.
Așa e, ai dreptate.
Spune că face un recensământ, îi pune multe întrebări lui Danny.
Am învățat la școală despre recensământ. Se face numai o dată la 10 ani.
Următorul ar trebui să fie abia în anul 2000.
Cum arată ?
Are părul blond... E mai scund decât tine...
Cam în vârstă, are în jur de 40 de ani.
E un om periculos. Trebuie să pleci de acolo.
Chiar acum ?
- Da, chiar acum. - Bine
Îți amintești planul nostru ?
Da.
Du-te la Nina, prietena ta.
Am înțeles.
Ajung acolo cel târziu mâine seară.
Mama mi-a povestit odată că atunci când ți-e frică de ceva,
vrei mai mult decât orice pe lume ca frica să dispară.
Vrei ca viața ta să redevină ce a fost
înainte de a afla că există ceva care să îți provoace frică.
Vrei să clădești un zid înalt, în spatele căruia să-ți trăiești viața de dinainte.
Dar nimic nu rămâne ca înainte. Nu mai e deloc acea viață,
ci numai viața de acum, înconjurată de un zid.
Nu poți alege să te întorci la viața de dinainte.
Mulțumesc că ai venit.
Poți alege fie să te ascunzi, fie să înfrunți deschis frica.
MADISON, Wisconsin 3 septembrie 1992
A fost grozav. Le-am dat arătat noi !
- Ne pricepem. - În regulă, Charlie, Ne mai vedem.
- Noapte bună, Charlie. - Numai bine, Charlie.
Ne vedem mâine, băieți.
SEATTLE, Washington, 5 septembrie 1992 E confortabilă
Cineva care intră la facultate și începe viața, are nevoie de confort.
Confortabilă.
Îmi place.
Care este prețul ?
O sun pe mama ta să-i spun că te-am instalat,
dar nu vreau să telefonezi nimănui pentru o vreme.
Povestește-mi despre oamenii care mă caută.
Cel care a venit la tine acasă se numește Eric Crawford.
Tatăl său a fost colonel în armată. Se numea Owen Crawford.
Și a venit după tatăl tău... după Jacob.
Eu și mătușa Becky l-am făcut să creadă că Jake era mort,
dar cred că Eric a aflat adevărul.
De ce îl căuta Owen Crawford pe tata ?
Are legătură cu ce scrii în cărțile tale.
Vezi ?
Știai deja.
Știai încă de când m-ai sunat pentru prima oară.
Și mi-ai spus că într-o zi îmi vei explica totul.
Cred că ai avut suficiente peripeții pentru o zi.
Dacă ai nevoie de mine, iată ce trebuie să faci.
Dă un anunț la mica publicitate
în ediția națională a ziarului New York Times
care să arate astfel:
"Baterist, caută angajament pentru... o trupă country".
Ești tânără.
Încă îți mai poți forma un bun gust în muzică.
Ascultă.
Te înțeleg.
Dar vei scăpa cu bine.
Bine.
MILWAUKEE, Wisconsin 5 septembrie 1992
La prima întâlnire, am ieșit cu tatăl tău la un hot-dog.
Tatăl tău nu și-a revendicat niciodată medaliile.
Nu s-a dus să le ia niciodată.
Dar le-a păstrat toată viața pe cele ale tatălui său.
Le avea în buzunar când a murit.
Bunicul tău a fost un erou, Charlie, la fel ca și tatăl tău.
Cum te descurci la serviciu ?
Îmi place să predau. Cred că sunt bun la asta.
Sunt sigură că ești.
Ce-i asta ?
E o fotografie cu tatăl tău.
Cred că avea vreo 8 ani.
Omul de alături este tatăl său vitreg.
Tatăl tău vorbea des despre ea.
Atunci a tras cea mai mare sperietură din viața sa.
E chiar fotografia aceea.
Ce s-a întâmplat ?
Tatăl său vitreg l-a dus la un parc de distracții,
unul din acelea ambulante care mai apar pe terenuri virane.
Au diferite jocuri și caruseluri.
Caruselurile pot fi uneori înfricoșătoare.
Te învârtesc în aer, te întorc cu capul în jos,
îți iau pământul de sub picioare.
Dar nu astea l-au speriat pe tatăl tău, ci îngrijitorii, proprietarii parcurilor.
Spunea că aveau ceva anume care îl înfricoșa.
Ca acest om, de exemplu.
Cred că pentru un copil de 8 ani arată destul de înfricoșător.
Ce boală a avut tata ?
Avea o...
Avea o problemă la creier.
Credea că i se întâmplă anumite lucruri.
Ce fel de lucruri ?
E mort acum. Chiar vrei să-ți aduci aminte de el astfel ?
Vreau să știu despre el orice pot afla.
Credea că fusese răpit... de extratereștri.
De multe ori.
Iar oamenii de care ne ascundeam, ei ce credeau ?
- Credeau același lucru - Dar tu ?
Eu nu mai știu ce să cred, dragul meu.
Tatăl său mi-a spus odată că îi erau ca niște îngeri păzitori.
Avea impresia că ei îl protejau ?
Nu, credea că au nevoie de el pentru ceva anume.
Era convins că îi salvaseră viața în Vietnam.
În ultima vreme, credea că vor veni în continuare după tine.
Au venit deja.
Nu numai o singură dată.
De asta a strigat când m-a văzut ultima oară.
Își dăduse seama că deja mă luaseră.
Dacă aș avea 8 ani, probabil că aș fi speriat.
Dar știi ceva, mamă ? Nu-mi mai e frică.
Acum, aceste lucruri îmi provoacă mânie.
Dacă vor veni din nou, voi lupta, chiar dacă voi sfârși la spital,
privind pe fereastră și țipând.
REȘEDINȚA CRAWFORD, Ellsworth, Maine 5 septembrie 1992
Ce fel de om a fost bunicul meu ?
Nu l-am cunoscut foarte bine.
Mă speria.
Cum adică ?
Întotdeauna a fost amabil cu mine, dar... nu știu.
Probabil fiindcă îl teroriza atât de mult pe tatăl tău.
Tot ceea ce a vrut el de la acest om a fost un semn de încurajare.
Este uimitor cât de multe poate face lipsa unui asemenea gest mărunt.
Când ai venit ?
Alaltăieri seara.
Aveam câteva zile libere înainte de începutul trimestrului.
Mă bucur că ai venit acasă.
Îmi pare rău, draga mea.
Are multe pe cap.
De ce nu-l părăsești ?
Ce-ai spus ?
Să-l părăsești, adică să-ți faci bagajele, să ieși pe ușă pentru totdeauna.
Nu e chiar atât de ușor.
Ba este. E un om egoist, insensibil.
Dacă i se mai scoală, cu siguranță te înșeală.
Draga mea...
Știi că am dreptate.
Am unele compensații.
Te am pe tine.
Atunci, mută-te la New Haven.
Mă vei avea mai mult pe mine și mai puțin pe el.
Îți pot face lipeala cu profesorul meu de "Perspective ale Științei".
E foarte drăguț.
Ești incredibilă.
O am în sânge.
Crezi că semăn cu el ?
ELLSWORTH, Maine 6 septembrie 1992
"Acasă e marinarul de pe mare Acasă e vânătorul din munți."
Trebuie să-ți vorbesc despre ceva important.
Mai poate aștepta. Am vești cutremurătoare.
Ești pregătit ?
Iei loc sau...
Care-s veștile ?
Mă înșelasem.
"Unde anume ?" vei întreba. "Uite cum stau lucrurile", răspund eu.
Am luat toți banii pe care i-au aruncat generalii,
și le-am spus băieților mei, "Construiți-mi ceva care
să recepționeze semnalele emise de implanturi..."
Semnalele care erau amplificate de acel transformator.
Am spus că amplificatorul era cadavrul pe care îl aveam la Groom Lake.
Da.
L-au construit. L-au pus în funcțiune.
Voila !
S-a aprins ca un pom de Crăciun.
Vei întreba unde anume m-am înșelat.
Continuă.
Semnalele sunt mari, tari și amplificate.
Undeva pe planetă mai există un emițător,
pe care l-au lăsat intenționat în urmă.
În ce fel ne ajută asta pe noi ?
Așa cum am spus mereu.
Putem monitoriza orice implant, oriunde, oricând.
Fii atent aici.
Găsește-mi-l pe Alan, te rog.
Îți amintești de cipul pe care l-am extras fetiței din Cleveland ?
L-am pus unui tip pe nume Alan. Lucrează pentru Ministerul de Interne.
- Crede că și-a tratat dinții. - L-am găsit, domnule.
Sună-l.
Motelul 6.
Aș putea vorbi cu d-l Alan Stewart ?
Așteptați o clipă.
Alo ?
- D-l Stewart ? - Eu sunt.
Așteptați, îl transfer pe dr. Lamarr.
Cine e la telefon ?
Liniște.
Sunt dr. Lamarr.
Am vrut să verific situația tratamentului dvs..
Vorbești cu soția ta ?!
De unde știe unde te afli ?
Mă... Mă simt bine. Dr. Lamarr, cum m-ați găsit ?
D-le Stewart, sunt stomatolog. Cu asta mă ocup.
Dacă stai de vorbă cu ea, ce cauți aici cu mine ?
Nu e ea, nu știe...
Trebuie să închid. Mă așteaptă un pacient, sper că mă înțelegeți.
Tot nu înțeleg cum ne ajută asta.
Ah, da.
O mare de luminițe, propria noastră galaxie de oameni răpiți.
De unde știm cui aparține fiecare luminiță ?
Exact.
Comparăm datele referitoare la cei cunoscuți,
mișcările lor și altele, cu datele oferite de implanturi.
Le dăm nume și îi eliminăm.
Astfel, ne mai rămân cei neidentificați.
Dacă căutăm pe cineva anume, introducem toate datele disponibile,
cum ar fi datele luate din teren, și comparăm similaritățile.
Este încredibil câte poți face cu un calculator
și câteva miliarde din banii contribuabililor.
Îl poți găsi pe Charlie Keys ?
Bineînțeles.
Ce-ai spune să găsești pe altcineva ?
SEATTLE, Washington 8 septembrie 1992
Ești jalnică.
Crezi că poți mai bine până miercurea viitoare ?
Avem un angajament la O.K. Hotel.
Mă primiți în formație ?
Ești singura care a răspuns la anunț.
Nu-mi vine să cred !
N-am vorbit serios.
Nu ești jalnică.
Nici noi nu ne descurcăm mai bine.
Mulțumesc... cred.
Mă simțeam prost, cred că te-am jignit.
Pot rezista la mai mult de atât.
E prima oară când ai plecat de acasă ?
Da.
MADISON, Wisconsin 8 septembrie 1992
Îmi amintesc de prima oară când am dormit singur
în noul meu apartament.
Când m-am trezit, mi-a trebuit un timp ca să-mi amintesc unde mă aflam.
Stâteam întins și mă gândeam la absurdul situației.
Cu o zi înainte, totul era normal.
Începând de astăzi, totul va fi schimbat.
La fel am pățit și eu.
Aștept să mă trezesc dintr-o clipă în alta, să fiu din nou acasă...
"Totul a fost doar un vis".
Îți mulțumesc pentru amabilitate. Îmi ușurează puțin situația.
Nici o problemă.
Nu, nu mă veți lua ! Nu mă veți lua din nou !
Lăsați-mă în pace ! Lăsați-mă în pace !
MADISON, Wisconsin 20 octombrie 1992
SOSIREA de Tom Clarke
E deschis.
Ce faci aici ?
Îmi cer scuze, Naomi. Nimic deosebit.
Îmi cer scuze.
JURNALELE OZN CĂUTÂND PRIN SPAȚIU
Așa îți petreci concediul ? Stai în întuneric și citești,
cu o bâtă de baseball la îndemână, în caz că apare cineva ?
Aveam nevoie de puțină singurătate.
Conduc școala Lincoln de 10 ani, iar înainte am fost profesor.
Charlie, ești cel mai bun din câți am văzut.
Nu renunț la tine fără luptă.
Ce sunt toate astea ?
Nimic deosebit.
"Scopurile extratereștrilor: Ce înseamnă cu adevărat răpirile" ?
Dicționarul Speciilor Extraterestre ?
"Înfiați un extraterestru" ?
Ce înseamnă toate astea ?
Oh, Doamne.
Crezi că ai fost răpit de extratereștri.
Ai măcar idee despre cât de mare este numărul oamenilor
care spun că au fost răpiți, în fiecare an ?
Charlie...
Oamenii cred în aceste lucruri pentru că au nevoie să creadă în ceva.
Dacă e numai atât, de ce toate relatările seamănă atât de mult între ele ?
Pentru că toți vedem aceleași filme, citim aceleași cărți...
Au început să mă răpească de când aveam 9 ani.
Ultima oară, s-a întâmplat acum 6 săptămâni.
Au intrat în această casă și m-au luat.
Am încercat să mă împotrivesc, m-am zbătut, am lovit și am mușcat.
N-a folosit la nimic !
M-au scos direct prin peretele camerei !
Nu ! N-o să mă luați din nou !
N-o să mă luați !
Nu !
Charlie.
N-ai nici un motiv să mă crezi.
Am să fac rost de dovezi,
și am să vă arăt, ție și oricui vrea să mă asculte, că n-am înnebunit.
Bine, Charlie.
Bine.
Ne-au trebuit aproape două luni s-o găsim.
Ai probleme cu sistemul tău ?
Nu, sistemul merge bine. Numai că ea n-are nici un implant.
De ce ar avea nevoie ? Este fiica lui Jacob Clarke.
Ce-i faci unui om fără o mână ?
Îi construiești o proteză.
Din punctul lor de vedere, noi suntem amputați psihic.
Ei posedă din naștere ceva care nouă ne lipsește.
Atunci, ce ne-au făcut ? Ne-au pus implanturi.
Ne-au dat echivalentul electronic al însușirii lor biologice.
Arată imaginile cu mostrele de țesut cerebral
pe care le avem de la incendiul din Alaska.
Analiza spectrală a dezvăluit existența unor urme neobișnuite.
Afișează codul culorilor în funcție de densitate.
Această mostră provine din creierul celui care a murit în incendiu,
alături de fratele tău.
Gemenii au fost încercări nereușite de încrucișare a speciilor,
dar am presupus că structura creierului lor
este aproape identică cu a Lisei.
Bine. Mărește imaginea.
Țesutul are funcție dublă, lanțurile de neuroni joacă rolul unei antene.
Am găsit-o. Emitea pe o altă frecvență.
SEATTLE, Washington 1 noiembrie 1992
La revedere.
Hei, Lisa, ce mai faci ?
Avem atâtea de vorbit.
Nu stați de pomană, faceți ceva !
Sediul central al ziarului New York Times, vă rog.
Aș vrea să dau un anunț la mica publicitate.
N-am spus nimănui despre tatăl tău.
N-am scris nici în cărți.
Dar ar fi trebuit să-ți spun când Eric Crawford a venit după tine.
Nu cred că te-aș fi crezut.
Deci...
Acest Crawford mă caută pentru că sunt...
pe un sfert extraterestră ?
Ești foarte interesantă pentru ei.
Din câte știu eu, și vorbesc numai despre ce am văzut,
ei nu vor să facă rău nimănui.
Te-au salvat.
Te-au condus acasă.
Tatăl tău a fost deosebit de important pentru ei.
Probabil că și tu ești.
Cred că știu de ce.
TEST DE SARCINĂ
CINCI LUNI MAI TÂRZIU
ELLSWORTH, Maine 6 aprilie 1993
Aceștia sunt cei luați în mod repetat.
Am început cu toți cei răpiți de mai multe ori.
Am remarcat că există o parte, oameni răpiți de mai multe ori în aceeași zi.
L-am găsit pe Charlie Keys.
Să presupunem că face parte din perechea nr. 55.
De ce 55 ?
E doar un număr. Urmărește-mă puțin.
Charlie a fost răpit ultima oară, pe 8 septembrie
Dacă analizăm sarcina Lisei, rezultă ca dată a concepției ziua de 8 septembrie.
L-au împerecheat cu o fată care e...
Deja pe un sfert extraterestră. E interesant, nu ?
Nu prea înțeleg.
Asta pentru că nu ai experiența mea din sectorul privat.
În lumea biotehnologiei, grosul cercetărilor e axat pe genele recesive,
cele pe care le putem cultiva între specii.
Ce știm despre familia Keys ?
Bunicul, Russell, e pilot de bombardier.
Fiul său a fost în Vietnam și lucrător la ambulanță.
Acești oameni sunt puternici, curajoși, foarte rezistenți.
Încă ceva... Când sunt răpiți, opun rezistență.
Iar familia Clarke... Jacob, avea capabilități paranormale.
Tatălui meu îi era groază de el.
Fizic, era însă slab.
Într-un fel, nu avea șanse de supraviețuire
mai mari decât gemenii din Alaska.
Iar Lisa...
Iar Lisa,
pare că nu a moștenit talentele tatălui ei, nici slăbiciunea fizică.
Aparent, este un simplu purtător.
Ai gătit vreodată cu hrean ? E un condiment foarte puternic.
Ai nevoie numai de un vârf de cuțit. Altfel, face mâncarea prea condimentată.
Genetica seamănă mult cu gătitul, o picătură de aici, încă puțin de acolo...
Dar ce anume se gătește ?
Aceasta, fiul și moștenitorul meu, e o dilemă pe cinste, nu-i așa ?
Armă mortală ori salvator, ai de ales.
SEATTLE, Washington 7 aprilie 1993
Câteodată, cea mai bună cale de a intra în necunoscut
este de a face pași cunoscuți, pași mărunți,
să faci lucruri obișnuite ca să poți înfrunta ceva nici pe departe obișnuit.
Întotdeauna, avem de mers în locuri necunoscute.
Lucrurile familiare ne ajută să pretindem că nu străbatem un teritoriu nefamiliar.
Faci pași mărunți, familiari și încerci să fii cinstit,
să nu trăiești ca și cum nu s-ar fi întâmplat nimic,
dar totuși să-ți continui viața.
Dar câteodată ai nevoie de o bucățică de trecut.
Mamă !
Nina !
A fost un chitarist, Tony...
Dădeam probe pentru formația sa.
Cred că nu-mi place de el.
M-am întors a doua zi să-l caut la studioul de repetiții.
Plecase la Los Angeles.
Nenorocitul.
Nu asta voiam să spun.
Plecase spre Los Angeles chiar în acea noapte, după repetiție.
Îl luase un prieten.
Nu el mă urmărise acasă.
Totuși, ai mers acasă cu cineva.
Nu, n-a fost așa.
Draga mea, vino acasă.
Oamenii de care te ascundeai, aceiași care îl căutau pe tatăl tău,
Tom spune că ei știu unde te afli.
Nu se vor lega de mine.
Asta pentru că ființe de pe altă lume te protejează ?
Da, mamă. De asta.
N-ai fost aici. N-ai văzut ce mi s-a întâmplat.
Mamă...
Mamă.
Se va termina cu bine. Sunt convinsă.
O simt.
Știu că o simți.
Ești fiica tatălui tău.
Mai devreme sau mai târziu,
va trebui să-mi spuneți ce înseamnă toate astea.
A început de când aveam 8 ani.
Aveam...
Atunci, am crezut că erau vise.
Era mereu același bărbat...
ELLSWORTH, Maine 1 iunie 1993
Ce spune ?
"Navele au plecat".
E un fermier din Țara de Foc.
În ultimii 8 ani, a raportat permanent apariții.
Credem că majoritatea astronavelor se ascund în Antarctica.
Într-o zi, acum 2 săptămâni, a văzut cerul plin de nave,
deasupra ogorului său, în mijlocul zilei.
Și asta a fost tot. Nu le-a mai văzut de atunci.
O femeie din Siberia povestește ceva asemănător.
La fel, în Norvegia, Alaska, Zanzibar, Australia.
Avem 144 de martori oculari,
rapoarte ce pot fi verificate, venite din toată lumea.
De când se întâmplă asta ?
De aproape 6 săptămâni.
O aglomerație mare, apoi liniște totală.
Activitate zero. Nici un contact. Nimic.
Și timp de 6 săptămâni nu mi-ai spus nimic ?
- Ți-am spus acum. - Acesta este încă proiectul meu.
Fără îndoială.
Eric, sunt eu, Chet. Am făcut toate războaiele, prietene.
Te-am lăsat puțin să respiri, să treci peste greutățile divorțului.
Apropo, cum ți se pare viața de celibatar ?
Ce crezi că înseamnă asta ?
Este acalmia.
Acalmia ?
Da.
Liniștea dinaintea furtunii.
PARCUL OLIMPIC NAȚIONAL, Washington 7 iunie 1993
AUTOSTRADA 101 Forks, Washington
În nord-vestul Pacificului, continuă speculațiile
asupra numeroaselor rapoarte despre lumini apărute pe cer.
Guvernul încă nu a negat sau confirmat zvonurile...
Sunt minunate.
...că ar fi teste efectuate cu avioane experimentale
ce fac parte din noua Inițiativă Strategică de Apărare
finanțată recent de Congres...
Totul va fi în ordine.
Oare ?
Cu siguranță.
Dacă copilul are probleme ?
Dragă, stai liniștită.
Va fi minunat.
Nu, nu e asta.
Cred că mi s-a rupt apa.
Va fi bine.
Da.
Vin la interval sub un minut.
Vrei s-o chemi pe mama ?
ELLSWORTH, Maine 8 iunie 1993
E bine, generalul e aici.
Domnilor.
D-le general.
Suntem legați direct cu calculatorul din Muntele Cheyenne.
Această grilă ne arată evoluția fiecărui obiect trimis în spațiu de către om,
șuruburi rămase de la o lansare a navetei din anul 1984,
o șurubenniță scăpată de ruși de pe Mir, și mii, mii de sateliți.
Nu ne-ai chemat de la Washington ca să ne arăți șuruburi.
Am mai avut în trecut obiecte neidentificate, dar nu atât de multe.
Priviți. Le eliminăm pe cele cunoscute și rămânem cu acestea.
Mai devreme, apăruseră sute de obiecte noi.
Credeam că s-a defectat sistemul.
Apoi, obiectele au... fuzionat.
Nu găsesc alt mod de exprimare.
Erau o mulțime de obiecte mici, iar acum este unul foarte mare.
Sper că vei găsi o poveste de fațadă credibilă, generale.
SEATTLE, Washington, 8 iunie 1993 - Așa, încă puțin. - Foarte bine.
Te poți grăbi puțin
De ce îmi dați medicamente ?
Vezi dacă doctorul e disponibil.
Mama are tensiunea ridicată.
În câteva minute, te vei simți mai bine.
E dilatată 9 centimetri.
Nu mai împinge.
Nu pot.
Ascultă-mă, nu mai împinge.
Trebuie să-ți scădem tensiunea înainte ca să naști copilul.
Chemați-l pe dr. Catrell. Va trebui să ieșiți din sală.
Au apărut complicații ușoare.
- Ce se întâmplă ? - Trebuie să plecați acum !
Domnule, a început să coboare.
Viteza la suprafață, 388.1 m/s. unghi 249.4 grade.
Altitudine, -75.2 m/s.
Unghiul și viteza de coborâre sunt imposibile.
Este deasupra orașului Seattle și coboară repede.
Sunați alarma la CINC-NORAD. Treceți pe DEFCON 2.
Dacă este ceea ce cred eu, n-are nici un rost.
Are tensiunea 200 cu 100.
A avut două accese. Are proteine în urină.
Are convulsiuni. S-o stabilizăm.
Dați-i 2 grame de magneziu, și 5 miligrame de hydralazine.
Altitudine, -37.0 m/s.
viteza 54.4 la 231.2 grade, altitudine -33.6.
52.8 la 229.0, altitudine -30.1.
Ai intrat în stare de eclampsie,
dar ți-am tratat accesele, iar acum îți reducem tensiunea.
De ce mi se întâmplă asta ?
Viteza 52.8 la 229.0 grade, altitudine -30.1.
51.2 la 227.8, altitudine -26.7.
Încetinește. Se oprește.
- Se stabilizează. - Foarte bine.
- Nu sunt semne de pericol pentru făt. - Se apropie o nouă contracție.
Dacă vom lucra împreună, putem aduce copilul pe lume fără cezariană, bine ?
- Da. - În regulă.
Încearcă să împingi.
1...2...3..., împinge !
Împinge, împinge !
Așa e bine. Oprește-te.
Bine, Lisa.
Cum sunt semnele vitale ?
Tensiunea i-a coborât la 120. Se stabilizează.
Foarte bine. Mai încercăm o dată, Lisa, bine ?
30.6 m/s la 213.8 grade.
Altitudine, -9.3 m/s.
Minunat. Să așteptăm o altă contracție.
Respiră puțin, și o luăm de la capăt.
Ești pregătită ? La 3. 1...2...3... împinge !
Împinge, împinge !
- Stop ! - Semnele vitale sunt stabile.
Bravo, Lisa !
Punct de aterizare estimat
47 grade 39' 14'' lat. N, 122 grade 18' 34'' long. V.
E aproape gata. Mai împinge de câteva ori.
Oh, Dumnezeule.
De ce curge atâta sânge ?
Nu e nimic grav.
Doctore, sunt probleme cu fătul.
Scot copilul chiar acum.
Aduceți-mi forcepsul. Pregătiți aspirația.
A intrat în stare critică.
Sângerează !
Grăbește-te !
Pierdem și copilul.
Viteza 25.2 la 211.0 grade, altitudine -4.9.
S-a oprit !
A dispărut.
Cum ?
A dispărut.
Imposibil.
Mama are puls.
Copilul se stabilizează.
Sângerarea s-a oprit.
Vreau o căutare amănunțită, cu prioritate maximă. Dați-i drumul.
Găsiți-o.
Porniți !
N-ar trebui să fii aici.
Sângerai de moarte.
Ce s-a întâmplat ?
Sângerarea s-a oprit.
Nimeni nu știe de ce.
Ți-am spus eu că vor avea grijă de tine.
Ce s-a întâmplat cu copilul meu ?
E o fetiță minunată.
Are 3.5 kg. E un bebeluș perfect.
Oh...
Bună.
Te-ai gândit la un nume ?
Allison.
Allie.
Numele ei este Allie.
Bună, Allie.
Mama spune că viața e ca un roller-coaster.
Are suișuri și coborâșuri, momente de frică și de pregătire,
și locuri în care se liniștește.
Singura diferență față de un roller-coaster adevărat
este că, de fiecare dată când se oprește,
cobori într-un loc complet diferit de locul în care te-ai urcat.
MADISON, Wisconsin 8 iunie 1993
ELLSWORTH, Maine 9 iunie 1993
Cum se simte mama ta ?
Bine.
Nu ți-a trimis toată iubirea ei.
Mulțumesc că ai venit.
Ai spus că e important.
Bunicul tău a găsit acest obiect la Pine Lodge, în New Mexico.
L-a găsit pe locul unei prăbușiri.
Deci totul este adevărat.
Ce scrie pe el ?
Nimeni n-a fost capabil să traducă.
Poate că e o listă de cumpărături.
Ți l-a dat ție ?
Tatăl tău ?
Mi l-a lăsat.
L-am descoperit după moartea sa.
Cu el, am găsit un bilet.
Eu și tatăl meu...
N-am fost prea apropiați.
Totuși, ți-a lăsat asta.
Probabil că s-a răzgândit.
Fratele meu murise de curând.
Iar tatăl tău l-a urmat în scurt timp.
Înainte de a muri, cred că tata m-a înțeles mai bine.
Unchiul Chet ce părere are ?
Dr. Wakeman încă nu l-a văzut.
De ce mi-l arăți acum ?
Informațiile pe care le dețin conferă o mare putere.
Presimt că vor fi schimbări.
Vreau să mi te alături în program, Mary.
N-ar trebui să iasă afară din familie.
Salutare, căutători de senzații tari.
Uite-te la tine, micuță Mary, ai crescut mare și frumoasă !
Cum merge lupta pentru Premiul Nobel ?
Aproape am definitivat o metodă de scanare a anomaliilor genetice.
"Aproape" ca în "Miss America e pe punctul să nu-și facă datoria" ?
Aproape ca în "Patrick Brown a terminat primul".
De abia ești studentă. Vei reuși până la urmă
Lisa a născut copilul.
Are o fetiță.
Vom încerca s-o răpim ?
Ce rost ar avea ?
Am vrut să fac asta de când aveai 13 ani.
Și eu.
De ce nu mergeți după copil ?
Nu pierzi timpul, nu-i așa ?
Cu siguranță, copilul este important.
De fapt, aș spune că ea este scopul final.
Fără îndoială.
Atunci, răpește-o.
Nu. Mi-ar lua-o înapoi.
Se pricep mai bine decât noi.
Atunci, ce facem ?
Îi urmărim și așteptăm.
Și ne gândim la o metodă de a o lua care să meargă.
Urmărim și așteptăm. Parcă ar vorbi tata.
Nu semăn deloc cu tatăl tău !
Am o teorie despre ea. Vrei s-o auzi ?
Evoluția tinde să elimine, sau măcar să... reprime sentimentele.
Centrul emoțiilor încă mai există.
Dar este mult...
mai...
jos.
De aceea nu ucidem oameni în mijlocul străzii,
cel puțin cei mai mulți dintre noi.
Imaginează-ți ce înseamnă capacitățile lor
combinate cu energia puternică a sentimentelor noastre.
Dacă ei sunt bombițe artizanale, ea va avea forța unei explozii nucleare.
TREI ANI MAI TÂRZIU Acvariul din Seattle, 2 noiembrie 1996
Doamnelor și domnilor, Vi-l prezint pe Umbră Albă.
Umbră Albă vine la noi după ce a petrecut ultimii trei ani
sărind printr-un cerc de foc într-un delfinariu din Florida.
Sperăm că, în timp,
pe măsură ce înțelegem aceste ființe minunate din ce în ce mai bine,
vom deveni mai grijulii și mai atenți în comportamentul nostru față de ele.
Speranța noastră este că aici, la acvariu, vă putem aduce cu un pas mai aproape
de a cunoaște o specie diferită de a noastră.
Aveți întrebări ?
Un delfin mai poate fi redat mediului său natural,
după ce a fost ținut în captivitate ?
De cele mai multe ori, nu,
deși sunt importante durata captivității și felul în care animalul a fost tratat,
dar în majoritata cazurilor, odată ce a fost luat,
șansele de întoarcere sunt minime.
Ce s-a întâmplat cu ei ?
Îmi aduc aminte de prima oară când am văzut delfini.
Aveam 3 ani.
A fost prima oară în viața mea când am simțit că privesc un lucru minunat,
și a fost prima oară când am avut senzația că aveam în mine
ceva diferit față de toți ceilalți. (Subtitle Revised by HchC)
Traducerea: intellect
********************
6-11 aprilie 2004